Příspěvek je zaměřen na problematiku psychické zátěže v pracovním prostředí a blíže se věnuje vybraným emočním stavům a situacím, které psychickou zátěž na pracovišti vyvolávají.
Psychologické procesy při zátěži se odehrávají v rovině prožívání situace a vlastního stavu. Za základ těchto prožitků je pokládána percepce, tj. vnímání a hodnocení situace či požadavků z hlediska náročnosti pro jedince. Je-li situace hodnocena jako dobře zvládnutelná, s niž má subjekt již zkušenosti, zátěž je vnímána jako přiměřená. Očekává-li však jedinec zvýšenou náročnost, subjekt se musí vyrovnat jednak s vnější situací a jednak se svým vlastním emočním stavem. V závislosti na osobních vlastnostech a zkušenostech mohou tyto emoce mít charakter předstartovního napětí, vzrušení, nervozity, obav, strachu. Zpravidla jsou prožívány jako nepříjemné, i když pro některé osoby mohou znamenat příjemný stav; kdy situace je vnímána jako výzva k demonstraci osobních kvalit. Emoce jako podráždění, hněv či vztek jsou též projevy stresových situací a nastávají zpravidla tehdy, když se něco nedaří, je-li člověk frustrován nedosažením cíle nebo se cítí osobně uražen.
V každodenní práci se tyto akutní stresové situace nemusí odehrávat. Každodenní pracovní činnost je chronickou dlouhodobou zátěží, kterou lze charakterizovat jako:
Těmto základním charakteristikám odpovídají i psychické stavy. Ty lze členit na:
Únava
Únava je charakterizována jako tělesná (lokální únava svalových skupin) a psychická (mentální). Mentální únava je charakterizována dočasným zhoršením psychické a funkční výkonnosti v závislosti na intenzitě, trvání
a časových charakteristikách předchozího mentálního vypětí. Tato snížená funkční výkonnost se manifestuje např. pocity unavenosti, méně příznivými vztahy mezi výkonem a úsilím, četností chyb apod. Únavě podobné stavy jsou účinky situací, poskytujících málo rozmanitosti. Rychle zmizí při změně úkolu, prostředí nebo situace.
Monotonie
Je definovaná jako ponenáhlu se vyvíjející stav snížené aktivace, která se může objevit v průběhu dlouho trvajících stejných a opakujících se úkolů či činností. Je spojena s pocitem únavy, ospalosti, poklesem a kolísáním výkonu, sníženou reakční schopností a adaptabilitou.
Snížená bdělost
Je pomalu se vyvíjející stav, charakterizovaný sníženým výkonem při detekci signálů v monitorovacích úlohách, které poskytují málo rozmanitosti (např. sledování přístrojových panelů)
Mentální přesycení
Je stav silného emocionálního odmítání opakujícího se úkolu či situace, v nichž se projevuje zážitek „vlekoucího se času“ nebo „nemožnosti prokousat se množstvím“. Přídatnými symptomy jsou podrážděnost, snížení výkonu, tendence uniknout a pocit únavy.
Annoyance
Tento termín označuje pocity obtěžování nebo rušení, diskomfort z vnějších zdrojů, zejména činitelů pracovního prostředí. Nejvhodnější překlad tohoto termínu by byl „rozlada“. Rozlada je přímo vázána na příčinu, pocit trvá tak dlouho, pokud je rušivá příčina přítomna a jakmile přestane působit, pocit odezní. Tyto pocity mohou být zdrojem dlouhodobé nespokojenosti, jestliže se objevují často a intenzívně. V tomto psychickém stavu nejsou přítomny obavy, ale mohou se časem přidružit. Charakteristické je i to, že příčina rozlady leží zpravidla mimo možnosti člověka ovlivňovat ji, musí se jí pasivně přizpůsobit a tak je omezen ve způsobu zvládání této situace (tímto psychickým stavem prošel asi každý, příčinou rozlady mohl být např. rušivý nebo obtěžující hluk)
„Burn-out“ – syndrom vyhoření
Vyhoření je formálně definováno a subjektivně prožíváno jako stav fyzického, citového (emocionálního) a duševního (mentálního) vyčerpání způsobeného dlouhodobým pobýváním v situacích, které jsou emocionálně mimořádně náročné. Tato emocionální náročnost je nejčastěji způsobena spojením velkého očekávání s chronickými situačními stresy.
V průběhu procesu vyhoření lze rozlišit pět stádií:
„Sick – Building Syndrom“ – nemoci z budov
Ve výrobních velkoplošných halách, v kancelářích, které jsou klimatizovány a v některých případech bez denního osvětlení (např. zpracovávání materiálů citlivých na změnu teploty a vlhkosti) si zaměstnanci stěžují na různé zdravotní potíže (záněty horních cest dýchacích, rýmy, bolesti hlavy, podráždění kůže apod.). V kancelářských halách si navíc stěžují pracovníci na nedostatek „intimity“ tzn., že jednotlivá pracovní místa nejsou nijak oddělena „všichni na sebe vidí“, jsou navzájem rušeni hovory a telefony z okolí, těžko se soustřeďují apod. Výše popsané problémy pracovníků mohou vznikat v důsledků faktorů práce jako je jednotvárnost úkolů, narušené personální vztahy, psychická tenze a nespokojenost z různých příčin.
Z objektivního hlediska je nejčastější příčinou nesprávné seřízení a nedostatečná údržba klimatizačního zařízení.
Vkládat příspěvky do diskuzí mohou pouze přihlášení uživatelé. Využijte přihlašovací a registrační formulář.